JEG, CLAUDIUS
5. GIFTEN RÅR
Kom inn!
-Hvor fant du denne? -Under en skrothaug i kjelleren.
-Jeg tror ikke vi finner mer. -Det sa du forrige gang også.
Ufattelig. At folk bare kaster ting!
Alt burde bli registrert, sortert og nummerert...
-Skal jeg rydde opp i dette rotet? -Nei!
Forrige gang du ryddet fant jeg ingenting!
Hva er dette?
"Keiser Augustus' testamente"...
Augustus' testamente!
Hill Cæsar! Legionene vender tilbake fra Rhinen.
-I triumf? -I triumf, Cæsar!
Germanerne er slått ned! Vi har straffet dem strengt-
-og ført hjem mange fanger.
l provinsene råder det fred igjen, og skattene strømmer inn som før.
Dine legioner avventer videre ordre. Hill Cæsar!
-Du skader øynene i mørket. -Det var så varmt på rommet mitt.
-Forstyrrer jeg deg? -Nei. Boken er så kjedelig.
-Hvor er mor? -Hun og Pina snakker om barn.
Og soldatkonenes skjebne.
Flott av Pina å følge deg overalt. Du har vært heldig.
Hvordan trives du med å være gift? Liker du din lille sønn?
Nei. Han er helt forferdelig.
Hva syns du om min kone? Hun er høyere enn meg.
Jeg vet det.
Hun er høyere enn meg...
Nei, det er ikke morsomt.
-Hvordan blir man så høy? -Enkelte kan ikke stanse.
-Ligger dere med hverandre? -Iblant. Det er en prøvelse.
-Ansiktet hennes er ganske pent. -Så høyt når jeg aldri!
Claudius, kjære bror! Det er hyggelig å se deg igjen.
Bare jeg kunne blitt med! Hvordan var det?
l Teutoburgerskogen var det ille. Ingen var gravd ned.
-Det lå lemlestede lik overalt. -Germanerne er noen villmenn.
Men vi tok hevn. De holder seg i skinnet lenge nå.
Du antydet noe om Postumus i brevene dine?
Brev blir oppfanget og lest av visse personer...
Du ser intriger overalt! Hvem våger å åpne posten din?
-Bestemor åpner alles brev. -Livia?
Hvordan kan hun ellers vite alt som skjer?
-Vet Augustus det? -Jeg vet ikke hva han vet.
Men hun vet alt. Postumus tror...
Tror hva?
Den kvelden da han ble arrestert og flyktet og kom til rommet mitt,-
-ville han si meg sannheten, så jeg kunne fortelle deg den.
-Hva var det han sa da? -Han voldtok ikke Livilla.
Hun ba ham komme, som så ofte før-
-når Castor var ute og spilte eller...
Da han kom, begynte hun å skrike og anklage ham for voldtekt.
-Trodde du på ham? -Mer på ham enn på Livilla.
Claudius, det er en eldgammel unnskyldning.
-"Hun forledet meg, hun ville det." -Det tenkte jeg også.
Selv om han var min venn... Men jeg trodde likevel på ham.
-Men hvorfor skulle hun gjøre det? -Jeg spurte, og han sa at...
-Livia hadde fått henne til det. -Bestemor igjen...
Leser andres brev, iscenesetter voldtekter... Når sover hun?
Vil du høre, så skal jeg fortelle hva Postumus tror om henne!
Han tror hun drepte brødrene hans og kanskje faren Agrippa,-
-at hun forgiftet Julias første mann og var delaktig i vår fars død.
Han tror hun forgiftet vår bestefar, og at hun gjør hva som helst-
-for at Tiberius skal etterfølge Augustus. Han tror hun er gal!
Jeg sa alt det uten å stamme! Nesten i alle fall.
Ingen bevis?
-Har du sagt noe til Augustus? -Nei!
Han tror jeg er gal. Det må komme fra deg.
-Jeg lytter. -Ikke her...
Klipper du av mer, blir det ingenting igjen!
Er du hageekspert også nå?
Gartnerne har klaget!
Og hvem eier hagen? Plutselig har alle blitt eksperter!
Hvor lenge har vi vært gift? I 50 år!
I alle disse årene har du aldri visst noe om planter,-
-men plutselig er du ekspert! Fantastisk.
Hjernen din begynner å svikte. Ingen kan snakke med deg lenger.
Hvem som helst kan snakke med meg når som helst!
-Unntatt du! Du bare hakker på folk! -Samtalen begynner å bli latterlig.
-Den var latterlig fra første stund. -Melonen din er her.
-Du skal til Korsika? Når? -Meget snart.
Det har du ikke nevnt? I det siste har du ikke fortalt noe.
Du vet jo alt likevel!
-Hvorfor drar du til Korsika? -Korsikanerne ba meg komme.
-Hvorfor det? -De har klaget på pirater i årevis.
-Kunne du ikke sendt en konsul? -Hvorfor det?
Du avskyr jo sjøreiser!
Nei, det gjør meg ingenting.
-Stanser du på veien? -Hvor da for eksempel?
Ikke vet jeg!
Du kommer jo til å passere øya der din dattersønn er forvist.
-Hva heter den? -Planasia. Hadde du glemt det?
Jeg har ikke tenkt på den. Hva skulle jeg gjøre der?
Inspisere den kanskje.
-Har du smakt på melonen? -Jeg vil ikke ha!
Spiste du mer frukt, hadde du ikke fått så mange rynker!
-Vil du at jeg skal bli med? -Hvorfor det?
Det er en besværlig reise! Du kan bli syk og dø!
Germanicus holder meg med selskap. Jeg sender ham til Frankrike.
For en støtte den gutten har blitt!
-Saken er altså avgjort? -Ja.
-Dobbeltspill? Du savner Postumus? -Nei, bestemor!
Hvordan kan han vite noe? Noen har sagt noe!
Ikke jeg. Æresord!
Du er lei av din pøbel til mann og vil ha tilbake Postumus Agrippa!
-Han tilgir meg likevel aldri! -Så dum er du ikke.
Si at jeg tvang deg. Gråt en skvett! Slikt motstår ingen mann.
Har han fått vite noe, så er det ikke fra meg!
Det sverger jeg på!
Ja vel...
Jeg tror deg.
Noen andre?
Castor vet det, selv om jeg ikke har sagt det!
Den blåveisen du fikk, passerte sannelig ikke ubemerket.
Men Castor ville ikke sagt noe.
-Det er en annen. -Min bror? Claudius!
Den tosken? Han verken ser eller hører noe.
Men jeg tok kanskje feil...
Vi får vel vente og se.
Du store min...
Hva har vi her, da? Turister?
Skal dere se på dyret i bur? Er klippen naken nok, far?
Eller har du funnet en øy som er enda mindre?
-Så tynn du er, så blek... -Ventet du deg en lystig tykksakk?
Tilgi meg. Jeg har ikke sett en levende sjel på fire år,-
-bortsett fra vaktene. Jeg ventet ikke besøk.
-Quintus Fabius Maximus, en venn. -Jeg misunner Dem!
-Hva? -De er en venn av min far.
De har det bedre enn hans adoptivsønn.
La oss være alene.
-De sa aldri at det skulle bli slik. -Du spurte ikke!
-Du glemmer det du ikke vil vite! -Ikke si det.
Kom du for å få en omvisning på øya? Den tar ti minutter, som du sa!
Sår meg hvis du må. Jeg forstår det hvis du vil bruke dolken.
Tårer? Ingen mann har så lett for å gråte som deg.
Det nekter jeg ikke for.
Du er fantastisk! Skal jeg synes synd på deg nå kanskje?
-Feiltakelse. -Er det det du kaller det?
Du tror det hjelper å gråte? Gratulerer! Du har flere tårer igjen!
Hvor mange tårer ville du hatt igjen etter fire år på denne klippen?
Du har kommet til feil sted! Her gråter til og med steinene!
Du har hørt noe. Du tok kanskje feil? Det var kanskje forhastet?
Er det derfor du kom?
Men la meg være i fred! Reis bort og dø. Men la meg være i fred!
-Postumus... -Hva har du gjort mot meg? Fire år.
Hva har du gjort med mitt liv? Da vaktene kom, tenkte jeg:
Dette er slutten han har tenkt ut for meg. Det jeg har ventet på i fire år.
-Hvordan kunne du tro noe slikt? -Hva skulle jeg tro?
Å dø er ingenting...
Jeg skulle gjerne dødd for deg, for Roma, men å dø som en hund...
Hva kan jeg si..?
-Hver dag har jeg tenkt på deg. -Og jeg på deg.
-Men ikke med varme, far. -Jeg vet det, jeg vet det...
Det fins så mange bedragere i verden!
Og de aller verste befinner seg visst blant mine nærmeste.
De har gjort deg til latter.
Noen har gjort meg til gud. Familien gjør meg til latter...
Og Livia mest av alle!
Hun løy for deg. Hvordan fikk du vite det?
-Germanicus... -Han var ikke der.
Claudius sa det til ham. Hva syns du om ham?
-Er han ikke litt gal? -Det er vi vel alle?
Jeg har tatt feil i mange saker...
Det skal ikke vare lenge før du er i Roma igjen.
-Får jeg ikke bli med nå? -Nei, senatet ga deg livstid.
Den beslutningen må jeg endre, og når jeg gjør det,-
-kommer mange til å få hjertebank og dårlig samvittighet.
-Først må Tiberius vekk fra Roma. -Tenk mer på Livia i stedet.
Når man har levd så lenge med en kvinne-
-at hun er som ens andre høyrearm, er det vanskelig å tro noe slikt.
Tro det, far.
Det gjør jeg.
Kom inn.
Den høyeste vestalinnen, Camilla Pulchra.
De ser godt ut. En lykke for Roma og oss alle.
Og De er like vakker og opphøyd som alltid.
Vi setter oss.
Jeg misunner alle vestalinner. Gid jeg kunne blitt en av dere.
For et tap for Roma...
-De går av neste år? -Det er 30 år siden jeg avla løftet.
Jeg har vanskelig for å tro det.
De kom til meg for en stund siden-
-for at Augustus skulle få senatet til å bygge om vestalinnenes hus.
-Det er lenge siden. -Jeg glemmer aldri noe.
Jeg har drømt om å få forlate det huset vakrere enn da jeg kom.
Senatet har ofte lovet, men har aldri holdt ord.
-Det er på tide å gjøre noe. -Har De snakket med Deres mann?
Ofte. Jeg vil også ha huset ombygd,-
-men som alle menn kommer han med tomme løfter.
Men han liker også å gi meg overraskelser.
-Har han gjort det? -Jeg tror det.
Jeg er ikke sikker. Det var derfor jeg ba Dem komme.
Jeg tror han har avsatt et beløp i sitt testamente.
Så vidunderlig! Tror De det?
Jeg spurte da han kom fra Korsika. "Vent og se," sa han,-
-så jeg lurte på om han hadde vært hos Dem for å endre testamentet.
Ja visst! Han satt innelåst i et rom med det en hel formiddag,-
-og så ga han meg to dokumenter, ikke ett.
Jeg hadde rett. For en intuisjon! Hadde han et vitne med seg?
-Fabius Maximus. -Den slu rakkerfanten!
Han vil være så hemmelighetsfull som en liten gutt. Han sa ikke:
"Du skal få gaven din når jeg dør, et hus til vestalinnene!"
Nei, han ville overraske meg.
Så søt han er...
-Tror De endringen gjaldt dette? -Det virker jo sannsynlig.
Så synd at vi ikke kan se det!
To kvinner i en liten sammensvergelse...
Da fikk vi jo fred i sjelen. Men han har forseglet det.
Det betyr ingenting. Jeg har tilgang til seglet hans.
Har hatt det i flere år.
Hvordan kan ellers dokumenter undertegnes når han er borte?
Det har jeg ikke tenkt på.
Men da ville jeg bryte mitt løfte.
Men det er for en god sak!
Og hvis endringen gjaldt noe annet,-
-ville jeg se det som min plikt å skaffe de pengene selv.
Rom har vestalinnenes helligdom å takke for så mye.
Hva sier De til det?
Montanus... Hjelp meg!
Ligg stille og la kompressene virke!
Jeg har vondt i magen, din idiot. Ikke i hodet!
Dette lindrer smerten!
-Det brenner som ild. -Magesåret igjen. Jeg advarte Dem.
For mye arbeid og bekymring. Kan De holde en diett?
Ja, ja...
Bare melkemat og egg og ikke noe arbeid på en stund!
Reis til Capri og hvil Dem! Plask i havet, pust frisk luft.
Jeg skal snakke med Livia.
-Jeg har fått forvarsler om døden. -Det får vi alle.
Nei, dette er alvorlig. Hør på meg, gamle venn.
To uker etter hjemkomsten-
-deltok jeg i en seremoni på Marsmarken, husker du.
Ja, men jeg var ikke med.
I nærheten ligger jo Marcus Agrippas tempel.
En ørn kretset rundt meg fem ganger-
-og fløy så og satte seg på a-en i Agrippas navn!
-Cæsar! -Det er helt klart hva det betyr!
Jeg må overlate plassen til en som bærer navnet Agrippa...
Postumus? Har De snakket med en augur?
Unødvendig. Saken er jo klar!
Det kan ha en annen betydning. De er ingen ekspert.
Men dette da... Dagen etter-
-smeltet lynet C-en i mitt navn på en statue i nærheten!
C-en i Cæsar!
-Og hva betyr "C"? -Hundre.
Nettopp! Livia så det.
Hun spurte en augur. Først sa hun ikke noe, men jeg insisterte.
Det betyr at jeg bare har hundre dager igjen!
Jeg kommer til å dø om hundre dager!
Eller uker..?
Hvorfor ikke uker eller måneder?
Det kan jo bety at De lever til De blir hundre år?
-Tror du det? -Hvorfor ikke?
Hun gikk kanskje til feil augur? Han leste kanskje i feil bok?
God morgen, bestemor.
Mor og jeg lurer på om Augustus' tilstand er forandret.
Han er på bedringens vei, i motsetning til deg.
Takk, bestemor. En stor lettelse.
-Takk... -Er det sant?
Er det sant at du har skrevet en bok om religiøse endringer-
- på Augustus' tid? -Ja...
-Og har tenkt å lese den offentlig? -Ja...
-Det blir det ikke noe av! -Nei vel, bestemor.
Det var Germanicus som foreslo det før han dro.
Ikke gjør familien min til latter.
Jeg er bedre når jeg har øvd.
Selv en dressert ape ser ut og høres ut som en ape.
Hold hodet stille, ellers lar jeg det spidde på en stake!
-Det vil nok hjelpe. -Takk, bestemor...
Unnskyld meg...
La den være!
Din sønnesønn kan knuse imperiet ved å vandre gjennom det.
Har Augustus det bedre?
Drikker du fordi han ikke døde?
-Så sarkastisk. -Jeg bare lurte.
Hvis jeg oppfatter deg rett...
-Noe i veien? -Han har forandret testamentet.
Svelget du tungen? Det fikk deg visst til å miste pusten?
-Hvordan vet du det? -Jeg vet det.
-Til fordel for hvem? -Hva tror du?
Germanicus?
Typisk at du ikke forstår!
Jeg må ha duppet da jeg fødte deg!
Har du gjort noe så naturlig som å føde barn!
Til fordel for hvem?
Postumus, naturligvis.
På turen til Korsika besøkte han din stesønn.
-Hvorfor det? -Han har endret mening om ham.
Vet han noe nå som han ikke visste da? Hva kan han vite?
-Hva er det å vite? -Han er senil.
Hva vet jeg, men han har endret det.
Nåde deg, barnet mitt, hvis jeg ikke får ham til å endre det igjen.
Ikke noe bry for min skyld! Jeg er lei alt sammen!
Han har aldri likt meg!
I 30 år har jeg løpt ærender for ham!
Kjempet ved hans fordømte grenser, drevet inn skatt. Aldri noe "takk"!
Nå blir jeg sendt til lllyricum uten så mye som en avskjedsmiddag!
Ikke engang et farvel! "Opp på hesten og av sted!"
Jeg har trukket meg tilbake før og kan gjøre det igjen!
La hans dyrebare dattersønn styre imperiet!
Jeg er drittlei!
-Når drar du? -Snart.
-Ikke reis så fort... -Hvorfor ikke?
Da er det ikke så langt hjem igjen hvis noe skjer med ham.
Jeg skulle hilse på din mor. Hun er visst ikke bra.
Jeg ville snakke med deg, men jeg forstyrrer deg.
-Nei da... -Jeg skal straks gå.
-Er du bedre nå? -Jeg tror faktisk det.
Skal vi sette oss en stund?
De satte meg på diett, men jeg kurerte meg selv.
Jeg spiste bare melk og frukt.
Jeg anskaffet en ku og melket den selv.
Frukten jeg plukket i hagen, var uberørt av menneskehender.
Ellers vet man aldri. Slavene er jo så uforsiktige.
I alle fall lever jeg.
Jeg skal reise bort, til Capri og Nola. Jeg er litt sliten.
For en hyggelig hage! Her har jeg aldri vært før.
-Claudius, er du sint på meg? -Sint på deg? Hvorfor det?
At man kan ta så feil av mennesker!
Vi dømmer etter utseendet, og du har utseendet mot deg.
Alle tror du er dum. Det er det ingen grunn til å fortie.
-Men det er du visst ikke? -Jeg håper ikke det.
Germanicus fortalte alt om deg.
Han sa at du var lojal mot tre ting:
Dine venner, Roma og sannheten.
Jeg ville blitt meget stolt hvis han sa det om meg!
Min bror forguder deg. Det har han så ofte sagt.
Jaså.. !
En stor mann, en god romer, men en smule republikansk...
Trodde du ikke jeg visste det? Egentlig er jeg selv republikaner.
Jeg hadde ikke tenkt å styre så lenge, men det ble jo ikke slik...
Jeg ville gå av. Din far ville at jeg skulle gå av,-
-men det ble aldri noe av det.
Det er så mangt som aldri blir slik man har tenkt seg.
Jeg dro jo til Korsika og besøkte en viss person.
Det skjedde takket være deg. Germanicus fortalte alt.
Da jeg kom hjem, gikk jeg til vestalinnene-
-og gjorde en del endringer i et visst dokument der.
Ingen vet om det, ikke engang din bestemor, så ikke ett ord!
-Du kan stole på meg. -Ja, jeg forstår det nå.
Vi skal snakke sammen igjen! Vi skal snakke sammen mange ganger!
Jeg har funnet en ny venn.
Også i min alder finner man venner der man minst aner det.
Kjempeflaks! Jeg fikk Venus opp tre ganger på rad!
Betal nå!
Har dere sett på maken? Jeg vinner en formue!
-Er det ikke leggetid? -Absolutt ikke! Mynt eller krone?
-Junius, du satser jo ikke? -Jeg er blakk.
-Du får litt av meg! -Du ga oss jo penger i begynnelsen.
Vinner vi, beholder vi dem, taper vi, får vi dem igjen!
Jeg klager jo ikke! Sats nå! Montanus?
-Jeg satser på mynt. -Det kommer du til å angre!
Hva var det jeg sa? Bare betal nå!
Ikke snik deg unna. For en kveld!
"Krone" tar sine gevinster, "mynt" betaler!
Hva er det?
Jeg er dårlig.
Følg meg til rommet mitt.
Ikke noe mat. Hører du det?
Jeg spiser bare fikener fra hagen!
Og jeg plukker dem selv!
Fikener fra hagen? Er De gal? De må ha medisin!
Nei, ingenting som er berørt av menneskehender!
Ikke engang Livias! Ingenting...
-Ingenting. -Et meget alvorlig anfall.
Han vil ikke spise tilberedt mat.
Bare fikener fra treet. Han har kanskje rett.
-Han har kurert seg selv før. -Sa han hvorfor?
Nei, menneskehender må ikke ha berørt maten hans.
Kjøkkenpersonalet vasker nok aldri hendene etter toalettbesøk.
Han må bli her i Nola noen dager.
Føler du deg bedre?
En delegasjon fra Roma er her. De venter på å få treffe deg.
Du er meg en fin en. Du har blitt dårligere pga fikenene.
Jeg har aldri hørt noe så idiotisk.
Jeg ble jo med på reisen for å passe på deg,-
-og så får jeg ikke lage mat til deg.
Det er pinlig. Folk kan jo tro at vi prøver å forgifte deg.
Jeg har sendt bud på Tiberius. Heldigvis var han i nærheten.
Jeg tenkte du kanskje ville treffe ham.
Han gjør jo alt som må gjøres.
Har han ikke alltid gjort det?
Naturligvis.
Dere to har jo ikke alltid kommet overens...
Men det har ikke bare vært hans skyld, hva?
Du har alltid favorisert en på bekostning av en annen.
Jeg har ofte snakket med deg om det.
Du har vaklet, og ingen har visst hvor han sto eller hva han var.
Du burde ha hørt mer på meg.
Det burde du.
Det vet du jo?
Jeg har hatt rett oftere enn deg.
Men bare fordi jeg er kvinne, skjøv du meg i bakgrunnen.
Jo da. Det gjorde du.
Alt jeg har villet, har vært til ditt og Romas beste.
Ingenting som jeg har gjort, har vært i min egen interesse. Ingenting!
Bare for deg og for Roma...
Som det sømmer seg en claudier...
Ja, kjære. Jeg er en claudier.
Det glemmer du nok iblant.
Men jeg har aldri gjort det.
Aldri...
Hvordan har han det?
Han er død.
Augustus er død.
Jorden kommer til å skjelve...
Jeg må ta imot senatorene og konsulene fra Roma.
Bli hos ham til jeg kommer tilbake.
Forresten...
Ikke rør fikenene.
Augustus har falt i dyp søvn.
Han klarte å holde seg våken til min sønn kom, og da-
-sovnet han inn, beroliget ved hans tilbakekomst.
Det er meningsløst å vente her. Kom igjen i morgen.
Jeg kommer til slå opp bulletiner på porten.
Du er Sejanus, sønn av vaktsjefen?
-Din far har tiltro til deg. -Jeg håper De blir fornøyd.
-Du vet hvorfor du er her? -Ja, jeg reiser straks.
Bra.
Vi begraver ham til havs.
-Er De Fabius Maximus? -Ja. Hva vil dere?
Les opp testamentet!
"Testamente etter Augustus Cæsar,-
-tidligere Gnaeus Octavius av Julius' ætt,-
-født den 3. april i konsulene Lucius Plancus' og Gaius Silius' år."
"Siden en bitter skjebne berøvet meg sønnene Gaius og Lucius,-
-er det min vilje at Tiberius Claudius Nero Cæsar arver meg-
-og får to tredjedeler av det jeg etterlater meg."
"Den gjenstående tredjedelen -
- arves av min elskede hustru Livia."
Kom inn!
"For sine livslange tjenester mot staten skal hun anta navnet"...
-Hva vil du? i>- "Julia Augusta".
-Ut med språket, gutt! -Mor sa jeg skulle framføre...
Min k...
-Kondolanse? -Ja, bestemor.
-En forferdelig tragedie... -Har du vært i senatet?
På trappen. Jeg har ikke adgang til senatet.
Ikke jeg heller. Jeg er kvinne, og du er idiot.
Merkelig. Senatet er jo fullt av gamle kjerringer og idioter.
-De leste opp testamentet. -Tror de, ja...
-Unnskyld? -Hvor langt har de kommet?
Tiberius ble bedt om å etterfølge Augustus, men han avslo.
De ba ham sikkert én gang til, og da sa han sikkert "ja"...
-Ja. -Hva gjør de nå, da?
Debatterer om Augustus skal utpekes til gud.
Debatterer de?
-Hva syns du? -At de bør gjøre det.
-Det var forutbestemt. -Forutbestemt av hvem?
Jupiter...
For 100 dager siden smeltet han C-en på en av Augustus' statuer.
Hva betyr det, din idiot?
Fjerner man C-en, gjenstår ordet "æsar".
Det etruskiske ordet "æsar" betyr "gud"...
-Du kan altså tyde etruskisk? -Ja, jeg har studert det.
Din tosk!
Ville Jupiter snakke med oss, kunne han vel gjort det på latin!
Hvorfor skulle han snakke etrusisk? Det tenkte du ikke på, hva?
Men skriv noen ord til onkel Tiberius.
Han kan nok trenge alle de argumentene han kan få...
Kommer Augustus til å bli gud?
Ja visst, han er en gud.
Og det blir jeg også en dag. Det profeterer jeg.
En profeti til: Hvis Jupiter noen gang smelter C-en i ditt navn,-
-kommer det som står igjen til å bety "esel"...
Adjø, Clau...Clau.
Nå kan du gå!
Din ondskapsfulle kvinne! For en ondskap!
Hva er dette? Augustus' testamente! Du stjal det!
Hans testamente...
Giften rår!
Hold opp!
Hold opp, hold opp, hold opp!